INTRODUKTION

Min far voksede op med markarbejde, malkning og opdræt af kaniner. Han talte om at høste det korn, hans forældre havde sået. En sommer, da hans far var udenbys, var det ham der måtte træffe beslutningerne. Han havde altid ønsket sig en perfekt ko. Han havde set billeder af perfekte køer i bladene. Han tog sin fars nye skraber og barberede al pelsen en af de bedste malkekøer, de havde. Den var ikke beskidt, og der var ingen fluer og ingen pels. Den var næsten lyserød. Næste morgen kom hans far hjem og fandt min fars perfekte ko udenfor rystende af kulde. Han vidste ikke, at en perfekt ko ikke ønskede at være uden pels midt om natten. Koen døde, og far gik i gang med andre projekter.

De historier far fortalte i min barndom, om sin egen barndom på landet, lød af og til lidt opdigtede for mig. Jeg voksede op i byen, med fodboldbaner og et lille torv og nød at spille computerspil med mine venner. Vi havde også en have, hvor vi havde afgrøder, som vi børn kunne plukke, ja en overgang havde vi også kaniner. Jeg har aldrig kunnet forstå hans ønske om en større urtehave, indtil jeg hørte om hans forældre og bedsteforældre. Forbindelsen var tydelig. Far var 3. generations indbygger i Thorning sogn. 
Far lærte mig at være stolt af mit navn. Han skrev engang: ”Det er dejligt at være en Rasmussen. Jeg vil altid være stolt af det navn. Tag min hund, mit gevær og min bil, men tag aldrig mit navn. Det er mit, og det vil jeg beholde.” Den følgende historie er om de familier og personer, fra hvem jeg har arvet mit navn.